I. Kalendář»
Leden
Únor
Březen
Duben
Květen
Červen
Červenec
Srpen
Září
Říjen
Listopad
Prosinec
2. 7.
na Střeleckém ostrově v centru Prahy začalo promítat letní kino. Diváci zhlédli nejnovější české filmy i starší úspěšné snímky. Jako první byl uveden film Jana Svěráka Kuky se vrací (2010, ČR – Dánsko). Z české tvorby byly dále na programu Muži v říji (2009) Roberta Sedláčka, Ostře sledované vlaky (1966) Jiřího Menzela, Sedmikrásky (1966) Věry Chytilové nebo povídkový film Perličky na dně (1965) Věry Chytilové, Evalda Schorma, Jana Němce, Jaromila Jireše a Jiřího Menzela.
2. - 10. 7.
se konal 45. mezinárodní filmový festival Karlovy Vary 2010. V rámci zahajovacího večera ve Velkém sále karlovarského hotelu Thermal, který moderoval Marek Eben, uvedl osobně režisér Scott Cooper svůj film Crazy Heart (2009, USA). Hlavní představitel Jeff Bridges, dostal za roli Oscara. Premiéru si režisér v tomto českém lázeňském městě odbyl téměř před dvaceti lety, kdy do Karlových Varů přijel jako mladý batůžkář. Moderátor představil členy mezinárodních porot; tu hlavní, v níž domácí kinematografii zastoupil režisér a scenárista Bohdan Sláma, vedl americký filmový producent Ron Yerxa. Na festivalu bylo uvedeno kolem dvou stovek celovečerních i krátkometrážních snímků. Česká kinematografie měla v hlavní soutěži dva tituly – celovečerní debut Tomáše Mašína 3 sezóny v pekle (2009, ČR – SRN – SR) a Svěrákův snímek Kuky se vrací (2010, ČR – Dánsko). Další české snímky v soutěži: mezi dokumenty Katka (2010) Heleny Třeštíkové, v sekci Na východ od Západu hraný film Zoufalci (2009) Jitky Rudolfové a ve Fóru nezávislých rovněž hraný film Dvojka (2009) Jaroslava Fuita. V rámci festivalu byla uvedena kompletní retrospektiva filmů českého režiséra-jubilanta Karla Vachka (4. 8. 1940). Karlovarský festival přilákal kromě diváků i filmové producenty a obchodníky. Jedním z hlavních cílů organizátorů byla podpora filmového umění, mezinárodní výměny a propagace filmů. Tomu už několik let slouží sekce Film Industry, která nabízí filmovým profesionálům rozsáhlý servis i různé možnosti prezentace. Uskutečnily se projekce nových filmů ze střední a východní Evropy, a to buď ve fázi postprodukce či před premiérou. Představily se snímky z Albánie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, České republiky, Estonska, Chorvatska, Maďarska, Litvy, Lotyšska, Makedonie, Polska, Rumunska, Srbska, Černé Hory, Slovenska a Slovinska, které hledaly mezinárodního distributora. Tradicí se stala akce nazvaná Docu Talents from the East zpřehledňující vznikající autorské dokumenty od Bulharska po Estonsko. Akce byla organizována ve spolupráci s Institutem dokumentárního filmu – IDF a Mezinárodním festivalem dokumentárních filmů. Součástí těchto prezentací bylo i setkání se zástupci Českého filmového centra, kteří představili české filmy uvedené v oficiálním programu karlovarského festivalu a upozornili na novinky v oblasti českého filmu a filmového průmyslu. Zejména šlo o snímky 3 sezóny v pekle, Kuky se vrací, Katka, Zoufalci a Dvojka. V sekci Variety Critic’s Choice pořádané společně s European Film Promotion, jejímž je České filmové centrum dlouholetým členem, byl uveden film Muži v říji (2009) Roberta Sedláčka. 5. 7. byla uspořádána diskuse o minoritních koprodukcích. Na tyto minoritní evropské koprodukce vyčlenil Státní fond České republiky pro podporu a rozvoj české kinematografie v roce 2010 celkem 25 milionů korun. Stalo se tak poprvé. Přitom ve většině členských států Evropské unie systémy této podpory řadu let existují, na úrovni regionálních či národních fondů. Státní fond České republiky pro podporu a rozvoj české kinematografie má podle předsedy své Rady Přemysla Šoby s menšinovými koprodukcemi nejmenší zkušenost. Na rozdíl od jiných zemí v České republice regionální fondy neexistují. Jde o možnosti financování celovečerních hraných filmů, dokumentů a animovaných snímků vznikajících mimo Českou republiku, ale výroba je realizována alespoň částečně na jejím území za asistence českých služeb a zboží. Domácí producent může být i dodavatelem „českých tvůrčích složek“ a minoritním koproducentem nebo snímek může být oficiální koprodukcí na základě bilaterální smlouvy či Evropské úmluvy o filmové koprodukci. Mezi hosty festivalu patřili mimo jiné britský herec Jude Law, ruský režisér, herec a producent Nikita Michalkov, španělští tvůrci režisér Augustí Vila a producent Luis Miñarro. Pražská fïlmová galanterie Terryho ponožky upořádala v průběhu festivalu výstavu plakátů. Návštěvníci zhlédli čtyřicet plakátů k významným snímkům světové kinematografie, například československé plakáty k filmům Federica Felliniho a Michelangela Antonioniho nebo plakáty k filmové klasice 60. let. V Galerii umění Karlovy Vary byla k vidění výstava výtvarníka Františka Skály. Ocenění českých filmů – viz 45. mezinárodní filmový festival Karlovy Vary 2010.
3. 7.
komedie Kristian (1939) režiséra Martina Friče s Oldřichem Novým a Adinou Mandlovou v hlavních rolích zvítězila v anketě o nejlepší český film všech dob. Vyhlásila ji kancelář MEDIA Desk Česká republika ve spolupráci s časopisem Týden a serverem Tyden.cz. V anketě zahájené v dubnu na semináři o digitalizaci českých filmů ve správě státu hlasovalo přes dva a půl tisíce lidí. Vybírali z 200 snímků doporučených pro první fázi digitalizace. Druhé místo obsadila komedie Cesta do hlubin študákovy duše (1939) režírovaná rovněž Martinem Fričem, stejně jako snímek Eva tropí hlouposti (1939) na místě třetím. V první desítce se umístila i Marketa Lazarová (1967) Františka Vláčila, Spalovač mrtvol (1968) Juraje Herze, Babička (1940) Františka Čápa a film Vrchní, prchni (1980) Ladislava Smoljaka. Zatímco v minulosti sloužily k projekcím v kinech jen filmové kopie, vývoj digitálních technologií zahájil v minulých letech novou éru ve filmovém průmyslu. Během několika let proto nebudou filmy v kinech pro diváky přístupné jinak než v digitální podobě. Zajištění přístupu k filmovým dílům, která jsou součástí národního kulturního dědictví, patří k prioritám Evropské komise v oblasti audiovizuální politiky. Ze semináře vyplynulo, že digitalizace prvních 200 filmů by mohla trvat čtyři roky; potřebná investice byla odhadnuta na 500 milionů korun. Většinu českých filmů vyrobených od počátků české kinematografie v roce 1898 do roku 1993, kdy byla privatizována státní filmová studia, spravuje stát prostřednictvím Národního filmového archivu a Státní fond České republiky pro podporu a rozvoj české kinematografie. Návrh digitalizace vypracoval tým, který sestavilo Ministerstvo kultury České republiky s Filmovou radou, sdružující profesní asociace, festivaly a instituce. Finančně a časově nejnáročnější je obrazový scan a digitální restaurace obrazového a zvukového záznamu. Podle ředitelky Odboru médií a audiovize Ministerstva kultury České republiky Heleny Fraňkové proto závisí skutečná doba procesu digitalizace zejména na výši dostupných finančních prostředků.
6. - 10. 7.
se konal ve francouzském Grenoblu 33. festival krátkého filmu. V programu bylo uvedeno pásmo současných českých animovaných filmů. Velké odezvy se u diváků dočkala například groteska Anety Kýrové Chybička se vloudí (2008), které festivalové noviny věnovaly samostatný článek. Dále byly uvedeny snímky Světlonoš (2005) – loutkový horor Václava Švankmajera či animovaná malba Lucie Sunkové Pelargonie (2005). Program nabídl dále snímek Galiny Miklínové Hra (2004), kombinující melodramatický příběh s motivem hry Člověče, nezlob se! a první experiment s 3D animací Kontakt (2003), natočený Martinem Dudou. Tradici metaforické grotesky reprezentovala školní práce Anny Mastníkové Příběh paní Kolomazníkové (2008).
8. - 11. 7.
se konal v Boskovicích 18. festival pro židovskou čtvrť Boskovice 2010 – multikulturní přehlídka hudby, divadel, filmů a výstav. Boskovický festival, na rozdíl od jiných akcí, probíhal v celém městě. Diváci mohli využít v příjemném prostředí hradu a farské zahrady pestrou divadelní nabídku. Na filmové scéně v kině Panorama byly k vidění filmy Vojtěcha Jasného – Touha (1958) a Všichni dobří rodáci (1968). Připraveny byly i tematické bloky dokumentů a krátkých fimů společnosti Film & Sociologie s. r. o. Jeden den byl věnován slovenskému filmu. S bohatou nabídkou přišel i doprovodný program, do kterého byly zařazeny výstavy – mimo jiné Ladislav Sitenský – legenda české a světové fotografie.
21. - 29. 7.
se představily na Newyorském mezinárodním festivalu nezávislého filmu a videa (NYIIFVF) dokumenty ze sedmidílného cyklu Děti padesátých let (r. Adéla Kroupová, Jan Oraský, Kateřina Borecká, Viktória Dzurenková, Iva Jestřábová, 2010). Uvedla je producentka Zuzana Dražilová. Cena diváků v kategorii mezinárodní tvorba a cena za nejlepší mezinárodní historický dokument v kategorii cena za dokumenty v mezinárodní tvorbě byla udělena za části: Dáša se vrací (r. Adéla Kroupová, 2010), Mému otci (r. Jan Oraský, Kateřina Borecká, 2010), Nebojim sa hovoriť (r. Viktória Dzurenková, 2010) a Jeden život (r. Iva Jestřábová, 2010). Válečné drama režiséra, scenáristy a producenta Václava Marhoula Tobruk (2008, ČR – SR) získalo na festivalu dvě vítězství: v kategorii nejlepší zahraniční hraný film zvítězilo v sekci nejlepší válečný film a druhé ocenění si připsalo v kategorii nejlepší zahraniční scénář. Ceny byly předány na slavnostním večeru v Los Angeles 11. listopadu 2010.
23. 7. - 1. 8.
uspořádala Asociace českých filmových klubů – AČFK v Uherském Hradišti 36. letní filmovou školu 2010. Jako v předchozích letech byl program nesoutěžní přehlídky rozdělen do několika sekcí. V roce 2010 jej tvořily následující okruhy: Fokus Island, Inventura, Spektrum, Visegrádský horizont, AČFK uvádí a Zvláštní uvedení. Mezi promítnutými snímky byly například český film For Semafor (r. Miroslav Janek, 2010), v rámci sekce Visegrádský horizont diváci zhlédli filmy českých filmových a uměleckých škol, mimo jiné Blechy (r. Vojtěch Pinc, 2010) z Univerzity Tomáše Bati ve Zlíně - Fakulty multimediálních komunikací. Sekce Divoká devadesátá ukázala extrémy doby, šíři žánrů, témat, forem zpracování i různých producentských strategií. K diskusi na toto téma přispěli režisér Jan Hřebejk, režisér a scenárista Zdeněk Tyc, filmový historik Pavel Taussig a režisér a producent Milan Cieslar. Svůj nový snímek Největší z Čechů (2010) představil v předpremiéře režisér Robert Sedláček. Letní filmová škola nabídla i ucelené spektrum současného latinskoamerického filmu. Na festival zavítali argentinský filmový historik a kritik Pablo De Vita, mexický filmový historik Gabriel Rodríguez a zástupce kolumbijské společnosti propagující kolumbijské filmy Juan Concha. Přehlídka připravila průřez slovenskou filmovou tvorbou a zaměřila se na tvorbu režisérů Jána Kadára a Elmara Klose. Ústřední výstavou akce byla svým rozsahem ojedinělá přehlídka československého filmového plakátu. Kurátoři ji nazvali UÁÁÁ: Československý filmový plakát 1959 – 1989. Součástí Letní filmové školy byl rovněž dvoudenní seminář věnovaný různým aspektům digitalizace. Účastníci se zabývali otázkámi souvisejícími s digitalizací kin a převodem klasických filmových děl do digitální podoby. Pocty byly v rámci letní filmové školy věnovány slovenskému režiséru Paľu Bielikovi a kameramanovi Stanislavu Szomolányimu, který obdržel Výroční cenu Asociace českých filmových klubů. Nositelem stejné ceny se stal také klubista a vedoucí depozitu František Šmahel. Výroční ceny obdrželi i zahraniční tvůrci – britský režisér Ken Loach, maďarský režisér Béla Tarr a islandský režisér Fridrik Thór Fridriksson. Další nositelé Výročních cen AČFK – viz Výroční ceny Asociace českých filmových klubů.
27. 7.
se konal tříhodinový koncert srbského hudebníka Gorana Bregoviće s dechovkou, zpěvačkami, mužským sborem i smyčcovým kvartetem za doprovodu Bregovićova Svatebního a pohřebního orchestru na originální scéně – pontonu na řece Vltavě mezi pražským Karlovým mostem a mostem Legií. Šedesátiletý držitel mnoha významných ocenění včetně prestižní Zlaté palmy z festivalu v Cannes za hudbu k filmu režiséra Emira Kusturici Underground (Underground/Il était une fois un pays, 1995, Francie – SRN – Maďarsko) představil vedle starších písní zejména druhou část své nahrávky Alkohol s názvem Champagne, které předcházela první část Šljivovica (Slivovice). Zazněly i liturgické zpěvy, opera a taneční muzika.
29. - 31. 7.
přednáškou Ivy Steinové o symbolice židovských náhrobků a vystoupením taneční skupiny Yocheved v Zadní synagoze v Třebíči začal sedmý ročník Třebíčského židovského festivalu. Náplní třídenní přehlídky byly koncerty, filmy, divadelní představení, odborné přednášky a besedy. Filmový program uvedl celovečerní dokument podle scénáře publicisty, novináře a scenáristy reportéra Stanislava Motla Živý mrtvý (r. Pavel Dražan, 2008) a hraný film Všichni moji blízcí (r. Matej Mináč, 1999, ČR – Polsko – SR). V třebíčské čtvrti Zámostí žila židovská komunita po staletí v poměrně klidném sousedství s okolní křesťanskou většinou. Teprve události druhé světové války definitivně ukončily existenci židovské náboženské obce. Dnes je židovská čtvrť jako památka zapsaná na seznamu UNESCO.
30. 7.
se uskutečnila v hlavním festivalovém kině State Theatre světová premiéra českého dokumentárního filmu Český mír (2010, ČR) Víta Klusáka a Filipa Remundy. Stalo se tak na Mezinárodním filmovém festivalu v Traverse City v USA, jehož zakladatelem a programovým ředitelem je dokumentarista Michael Moore. Americký dokumentarista film osobně uvedl a moderoval i diskusi po uvedení filmu. Oba čeští tvůrci na festivalu zvítězili v roce 2005 se svým filmem Český sen (2004). Festivalu se však tehdy nezúčastnili.
30. 7. - 5. 8.
se konal v Písku 2. festival nad řekou. Festival se pokusil pojmout kinematografii v historických a uměleckých souvislostech – jako syntézu literatury, hudby, divadla, výtvarného umění a lidských snů, které se sloučí do jediného syntetického díla – filmu. Sledováním této evoluce reflektoval festival jednotlivé umělecké složky, ale také to, jak se do velkých filmových děl otiskuje celosvětový společenský pohyb. Kromě tradičních cyklů byl zařazen do programu festivalu i cyklus Belle Epoque či prezentace národních kinematografií a kultur. Nový cyklus Diagnóza času, pro který vybral dramaturg Jan Lukeš deset československých a českých filmů od 60. let až do současnosti, měl ukázat „obraz duše jednotlivce v proměnách doby”. Uveden byl mimo jiné i film Dvacátý devátý (1974) režiséra Antonína Kachlíka. Po projekci následovala diskuse s režisérem filmu. Šest polských režisérů „kina morálního neklidu” – Krzysztof Zanussi, Piotr Andrejew, Tomasz Zygadło, Jerzy Domaradzki, Ryszard Bugajski a Janusz Zaorski na festivalu převzalo Cenu Miroslava Ondříčka. Ocenění českých filmů – viz 2. festival nad řekou.